JOKA LEIKKIIN RYHTYY
Kun olin pieni, isäni kertoi minulle-
-mitä onnelliseen elämään kuuluu.
-Ehdit ennen uudenvuodenjuhIia. -Anteeksi, että myöhästyin.
-Odotitko taas vaIomerkkiä? -Odotin.
Yksinkertaisia asioita.
Rakastava vaimo, kunnollinen työpaikka.
Mukavia ystäviä ja naapureita.
Ja jonkin aikaa, vaikka en tajunnutkaan sitä-
-minulla oli ne kaikki.
Olin onnellinen mies.
Tom, voinko Iähteä tänään aikaisemmin?
Perheen takia.
-Terve, Hank! -Hyvää uutta vuotta.
-Terve, Linda. Minne matka? -KeIkkamäkeen!
Saanko minäkin tuIIa? Miksen saa?
-Terve, CarI. -Hyvää uutta vuotta.
Sinun pitäisi Iaskuttaa tuosta.
Se oIisikin hyvä Iisä näihin paIkkoihin.
TuIin jo, kuIta.
-Miten oIet jakseIIut tänään? -Ihan hyvin.
-No jopas nyt... -Hän on potkinut koko päivän.
SinuIIa onkin pitkä iIta tiedossa.
-Hän otti Loun mukaan. -Mahtavaa.
Minä taidan jäädä tänne IepäiIemään.
Hei, Jacob!
-Mitä hän tääIIä tekee? -Vien hänet kotiin.
-Hän ei asu tääIIä päinkään. -Ajetaan takaisin sitä kautta.
Tämä moska pitäisi Iapioida pois tästä...mikä tämä nyt on.
-Saat 25 centtiä, jos teet sen. -Se kyIIä keIpaisi.
Katso nyt Louta.
-PiteIe tätä. -Et tervehtinyt MaryBethiä.
Hank sanoi hei, MaryBeth.
-Joku muukin on käynyt tääIIä. -Minä toin nuo.
MiIIoin?
Saamme kai me käydä tääIIä muuIIoinkin.
-Mikä sinua vaivaa? -En tiedä.
-Katso! Kirjoitan nimeni tähän! -Odota, minä tuIen auttamaan!
-Ja arvaa, mitä hän sanoi! -Että se oIi kattiIa.
Ei! KuunteIisit nyt.
-Tarkoitan karjapaimenta. -Hän sanoi "muu".
Ei! Tien vieressä seisova heppu sanoo:
"Se on vain ananas, konstaapeIi."
Käsitätkö?
Kirjanpitäjä ei tajunnut.
Varo!
-Kuinka kävi, pikkuinen? -UIos siitä!
Katso nyt minun autoani!
MaryBeth!
Se tuIee takaisin. Mitä sinä nyt?
Tämä on IuonnonsuojeIuaIuetta. TääIIä ei saa metsästää.
-Mutta se romutti minun autoni! -Entä sitten?
Tämä ei oIe metsästämistä.
-Me vain maksamme kaIaveIkoja. -Aivan, maksamme kaIaveIkoja.
Odottakaa! MinuIIa on vääränIaiset vaatteet.
MaryBeth!
Katso noita Iintuja.
Ne odottavat vain, että jokin kuoIee, jotta ne voivat syödä sen.
OIisipa jotain juotavaa.
-Aina vaImiina. -AIetaan nyt vieIä ryypätäkin!
Hän on aina tuoIIainen.
Niin kuin se yksikin kaveri...
Muistatko hänet? - Otatko huikan?
Etkö sinä juo ennen viittä?
Etkö haIua juoda samasta töIkistä? PeIkäätkö pöpöjä?
Hank...
Lakkaa peIIeiIemästä!
Tuo heitto oIi niin sanottu "insinuaatio".
Käytit sitä sanaa, kun näimme viimeksi.
"Vihjaus" ei keIvannut.
Sinun piti näyttää, miten hienoja sanoja osaat.
Märehditkö sinä aina kaksi kuukautta vanhoja juttuja?
Haista paska!
Johan nyt...
-Herran pieksut. -Sehän on Ientokone.
Joku känninen Iääkäri on kai taas pudonnut.
-Se on kaatanut puita tuosta. -En näe mitään.
Raapikaa Iunta tuuIiIasista!
En näe yhtään mitään.
Ovi on jumissa.
-En näe vieIäkään mitään. -Näen Ientäjän!
Hän sanoi, että sieIIä on joku.
OIetko sinä kunnossa?
Hei...
Päästäkää minut uIos!
-Voi perhana, Hank. -Nostan tämän pois.
Näitkö, miten paIjon Iintuja?
Että näinkö?! Auta nyt minut uIos tääItä.
Laita tämä siImäsi pääIIe. Takkisikin on revennyt.
HerrajumaIa, tuIkaa katsomaan tätä!
Taivas... Kuinka paIjon tässä mahtaa oIIa?
Satasen seteIeitä. Kassi on täpötäynnä!
-Ovatkohan nämä oikeita? -Tietysti ovat, torvi.
-Miksi hän kuIjetti täIIaista summaa? -Ne ovat huumerahoja.
Niin tietysti! Huumekauppiaat Ientävät aina pieniIIä koneiIIa.
-Nämä ovat Iaittomia rahoja. -Mitä? Väärennettyjäkö?
Ei, kyIIä nämä ovat ihan aitoja.
Jonkun on mentävä iImoittamaan tästä poIiisiIIe.
Harkitaan asiaa ensin. Odota vähän!
Entä jos emme Iuovuta niitä poIiisiIIe?
HaIuatko pitää ne? - Hän haIuaa pitää ne! Hauska juttu!
-Miksi ei? -Koska siitä joutuu vankiIaan.
-Se oIisi varastamista. -KeneItä? HäneItäkö?
Hän tuskin panisi vastaan.
Niin, hänhän on kuoIIut.
-Hauska juttu, vai mitä? -Otetaan rahat ihan muina miehinä.
-Ei. Jäisimme kiinni. -Pysy sitten erossa koko jutusta.
Me emme tarvitse sinua. Saammepahan itse enemmän.
Tiedätkö, mitä on avunanto rikokseen? Se on typerä ajatus.
-Miksi me jäisimme kiinni? -Joku etsii näitä rahoja.
Kun hän Iöytää koneen tyhjänä, hän etsii meidät.
Ja paskat! Tämä on kuumaa rahaa, eikä poIiisi tiedä koko asiasta.
Tästä ei tiedä kukaan muu kuin me.
Kukaan muu ei tiedä. Satuimme vain Iöytämään kadonneen aarteen.
Hän ei huoIi amerikkaIaista uneImaa putkikassissa!
-Sitä ei saavuta varastamaIIa. -Näin onkin vieIä parempi.
Jos tuo kaveri oIi huumekauppias, me oIisimme Robin Hoodeja.
SinuIIa on vaimo, joka odottaa Iasta. PaIkassasi ei oIe kehumista.
-Etkö muka haIuaisi osan tästä? -Emme voi ottaa niitä noin vain.
-Ehkä niistä maksetaan IöytöpaIkkio. -Tai sitten ei!
Lyön 10 000 vetoa, yhden täIIaisen nipun-
-että kun kone Iöydetään-
-näistä rahoista ei hiiskuta mitään.
Miksi antaisimme ne pois ennen kuin tiedämme, etsitäänkö niitä?
Aivan.
ÄIä raavi sieItä, mistä ei kutia, vai mitä?
ÄIä korjaa sitä, mikä on rikki.
Tai jos, jos...
Ymmärsin jo.
Minä voin säiIyttää niitä.
-Kuinka kauan? -Siihen asti, että kone Iöydetään.
Entä sen jäIkeen?
Jos kukaan ei kaipaa rahoja, jaamme ne ja häivymme.
-Miksi sinä säiIyttäisit niitä? -Muuten viemme ne heti poIiisiIIe.
Etkö Iuota meihin? Sitäkö sinä tarkoitat?
Tuossa on niin paIjon rahaa, että en Iuota.
Jos joku tuIee etsimään rahoja, minä poItan ne.
Meidän on oItava yhtä mieItä. Me teemme näin:
Jos kukaan ei kaipaa rahoja, jaamme ne ja muutamme muuaIIe.
Minä suostun.
Lasketaan ne ensin.
-Se on varmaan hyvä ajatus. -Minäkin suostun.
Tämä on ihan järjetöntä...
-Mitä ostat näiIIä, Jakey?. -Uuden pickupin.
Osta jotain tyyIikästä, vaikka Trans Am.
-En unissanikaan! -Voit ostaa taIIin täyteen autoja.
-Missä sinä oIet oIIut? -Uudet kengät vauvaIIe!
...4 360 000.
4 370 000.
4 380 000, 4 390 000-
-4 400 000 doIIaria!
Katso nyt tuota. Ihan suora kuutio rahaa.
-PaIjonko se tekee miestä kohti? -Noin 1 ,5 miIjoonaa.
-PuoIitoista miIjoonaa... -KuuIitteko jotain?
Menkää autoon, minä hoidan tämän. Peittäkää rahat!
Menkää autoon ihan muina miehinä. Pian nyt!
-Terve, CarI. -Hajosiko autonne?
-Ei. Piski Iähti ketun perään. -Kiipesikö kettu puuhun?
LuuIimme niin, mutta koira paIasi, kun menimme perään.
-OIetko Iyönyt pääsi johonkin? -Juoksin päin puun oksaa.
Onko veIjesi vieIäkin työttömänä? Entä Lou?
-KyIIä, kumpikin. -Ikävä juttu.
Pitäisi kai Iähteä kotiinpäin.
-Terve, Jacob. -Terve, CarI.
-LuuIin jo, että väItteIet minua. -Miten niin?
Istuit autossa niin kuin et haIuaisi tavata minua.
Ei, tääIIä on vain niin kyImä. LämmitteIin autossa.
-Meidän pitää... -Kerroitko siitä Ientokoneesta?
-Se oIi Ientokoneen ääni. -Minkä Ientokoneen?
-KuuIitteko Ientokoneen ääntä? -Hän kuuIee aina omiaan.
-Kerro vain, Jacob. -Anna oIIa. Lähdemme tästä kotiin.
-TuIe, mennään. -Hyvää uutta vuotta, CarI.
-Ettekö varmasti tarvitse apua? -Ei kiitos.
OIet tehnyt typeryyksiä ennenkin, mutta tämä oIi jo kaiken huippu!
-Se oIi minun ideani. -Nerokasta!
Nyt he tajuavat hetkessä, kuka vei rahat koneesta!
Siinäpä se. Emme oIisi puhuneet mitään, jos oIisimme vieneet ne.
Hän ei sanonut, että näimme koneen vaan että kuuIimme äänen.
PoItanko rahat saman tien? En haIua vankiIaan!
Ne katoavat heti, jos näyttää siItä, että jäämme kiinni.
TuIiko seIväksi?
"Se oIi ananas."
-Tästä tuIee hauskaa... -Missä pirussa sinä oIet oIIut?
TuIet aina vasta sitten, kun oIen jo tehnyt Iumityöt.
Hei, Nancy! ÄIä heitä MaryBethiä!
Et saa kertoa häneIIekään.
Hän saa kuitenkin tietää joskus ja kysyy, mistä rahat ovat tuIIeet.
Kerro sitten, kun oIemme päättäneet pitää ne.
-Se koskee sitten Sarahiakin. -Tietysti.
-HeIkkari... -Lupasit Iuoda Iumet, Iaiskamato!
-Minä voin seIittää kaiken, kuIta. -Nähdään, Lou.
Hän kertoo aivan varmasti. Hän ei osaa oIIa hiIjaa.
Hei, rakas.
Missä sinä oIet oIIut?
-AIoin jo huoIestua. -Anteeksi, että viivyin näin kauan.
-Mitä sinuIIe on tapahtunut? -Se on peIkkä naarmu.
-Voinko kysyä yhtä asiaa? -Totta kai.
KuvitteIe, että käveIet metsässä ja Iöydät kassiIIisen rahaa.
Sitä on...vaikka neIjä miIjoonaa. Pitäisitkö ne?
-En tietenkään. -Miksi et?
-Se oIisi varkaus. -OIetetaan, että niitä ei etsitä.
Anna se... NeIjä miIjoonaako, joita kukaan ei kaipaa?
-Kenen rahoja ne sitten ovat? -Sinun.
Vai minun? Mutta kenen rahoja ne olivat?
-Pankkiryöstäjän. -Sitten ne kuuIuvat pankiIIe.
No, ne oIivat huumekauppiaan rahoja.
Hank, tämä on ihan typerää.
HaIuat jonkin tietyn vastauksen-
-tai että oIen samaa mieItä kanssasi, mutta en ottaisi niitä.
Minä nyt vain oIen seIIainen.
Ne ovat oikeita.
MeiIIä ei oIisi enää rahahuoIia.
Eihän meiIIä oIe nytkään.
SinuIIa on hyvä työpaikka. Emme tarvitse niitä.
Emme tee keneIIekään vahinkoa, jos pidämme ne.
Eihän se oIe rikos, jos se ei vahingoita ketään?
Se on rikos, koska se on Iainvastaista, ja se siitä.
-Jäät kiinni ja joudut vankiIaan. -En jää, ja rahat ovat ainoa todiste.
Kätkemme ne ja odotamme. Jos joku aIkaa etsiä niitä-
-poItamme ne ja pääsemme päIkähästä. Mitään vaaraa ei oIe.
-Entä Jacob ja Lou? -Heidän on pakko toteIIa meitä.
Tuntuu vain niin tyhmäItä Iuopua rahoista-
-ennen kuin tiedämme, kaipaako kukaan niitä.
No niin. Samppanjaa ei oIe, mutta...
OnneIIista uutta vuotta.
Sinun pitää viedä osa rahoista takaisin.
-Mitä? -Iso osa, vaikka puoIi miIjoonaa.
Siten koneen Iöytäjät IuuIevat, ettei sieIIä oIe käyty.
Kukaan ei jättäisi seIIaista summaa Iojumaan.
Hetkinen! Pidämmekö Ioput?
Vie ne sinne heti aamuIIa. Lumisade peittää jäIkesi.
-Mutta et voi kertoa JacobiIIe. -LuuIetko, että hän hakisi ne?
OIen vain varovainen. Meidän on oItava varovaisia-
-ja suunniteItava kaikki etukäteen.
Jacob!
Jacob, tuIe avaamaan.
Liikutin vahingossa ruumista. Se on nostettava takaisin paikaIIeen.
Sinä tuIet pitämään vahtia.
TeeskenteIe vaihtavasi rengasta, jos joku tuIee.
-Ei se onnistu. -Miten niin?
Kukaan ei usko sitä. Rengas ei oIe tyhjä.
Sinä oIet aika fiksu.
-Pidän siImäni auki. -Katso sitten tarkkaan ja opi.
OveIaa.
-Sammuiko moottori? -Ei, rengas puhkesi.
Vaihdoin renkaan ja Iaitoin rikkinäisen tavaratiIaan.
Se meni ihan tyhjäksi, mutta kaikki on nyt hyvin.
Näitkö, juoksiko tästä kettu hetki sitten?
En ainakaan huomannut.
Jos oIisit seissyt tässä, se oIisi purrut sinua persuksiin.
-ÄIä tee mitään typerää. -Älä mene sinne!
Jacob!
-Voi ei... -Mitä sinä menit tekemään?!
Löin häntä. Hän seurasi ketun jäIkiä.
HaIusin estää häntä Iöytämästä konetta.
KuunteIe sydämenIyöntejä tai jotain. Kai hän seIviää siitä?
-Sinä tapoit hänet! -Mitä muuta oIisin voinut tehdä?
-Hän on kuoIIut. -Ei voi oIIa.
Emmekö me voisi...
Emmekö voi eIvyttää häntä? Annetaan sydänhierontaa.
-Meidän pitää tehdä jotain! -Mitä sinä yrität?!
-Lopeta! -EIvytetään hänet!
Pysy aIoiIIasi. Anna minun miettiä.
ÄIä hätäänny. Onko tästä mennyt autoja?
-Autojako? -Onko tästä mennyt autoja?
Miten niin, Hank?.
Tämä on saatava näyttämään onnettomuudeIta.
Tartu häntä jaIoista.
-Tämä ei onnistu. -Miten niin ei onnistu?
Me jätämme jäIkiä, ja sitten poIiisit seuraavat niitä.
Aja siIIaIIe, minä tuon ruumiin moottorikeIkaIIa.
Ehdit sinne ennen minua. AjeIe vaikka ympyrää.
-Kukaan ei saa nähdä... -...minua odottamassa sieIIä.
-Ei kai minua viedä minnekään? -Ei, takaan sen. AIa mennä.
-TuIetko varmasti sinne? -TuIen, mutta mene jo!
AIa painua!
Dwight?
-Dwight! -Sinun veIjesi...
Hän Iöi minua.
Soita poIiisiIIe.
Kutsu poIiisit.
Minne sinä nyt? Kukaan ei saa nähdä meitä!
Tämä on typerää. SaIaiIu vain pahentaa asiaa.
-Mene autoon. -Kerrotaan totuus.
-Kerrotaan rahoista ja siitä, että... -ÄIä tee jaIanjäIkiä!
Minä päätän tästä! Minä, et sinä!
Sinä et tappanut häntä.
Me tapoimme hänet yhdessä.
Mitä tarkoitat?
Hän oIi eIossa, kun Iähdit. Minä tukehdutin hänet.
Minä saan siis päättää.
Se näytti uskottavaIta.
Eikä meitä epäiItäisi, vaikka se ei näyttäisikään onnettomuudeIta.
-JäIkesi johtavat koneen Iuo. -Mutta pian aIkaa sataa Iunta.
Näkyikö jossain verta?
Jacob Iöi häntä. Jäikö tieIIe verta?
En muista. Katsoin kyIIä, mutta se tapahtui niin...
Pian aIkaa sataa Iunta, ja se peittää kaikki jäIjet.
Hän yritti ajaa lumipenkkaa pitkin-
-mutta moottorikelkka liukui reunan yli, ja hän putosi jäiseen jokeen.
Poliisi löysi ruumiin neljän maissa iltapäivällä.
Erään täkäläisen perheen vuosi alkaa murheellisesti.
Paul jatkaa studiosta.
Kunpa oIisit antanut Jacobin IuuIIa, että hän teki sen.
-PeIottaako sinua? -Entä jos hän kertoo joIIekuIIe?
PeIkäätkö sitä, mitä minä tein?
Teit sen, koska et keksinyt muutakaan.
OIisitko tehnyt samoin minun asemassani?
HaIuan vain tietää, onko se mahdoIIista.
Voi kuIta...
KuunteIetko sinä, Hank?. Ostan joka maanantai kaksi säkkiä rehua.
Kaksi säkkiä viikossa neIjä kertaa kuussa tekee kahdeksan säkkiä!
1 .12. oIi maanantai, joten jouIukuussa oIi viisi maanantaita.
-OIiko viime kuussa viisi viikkoa? -Ei vaan viisi maanantaita.
Minä vastaan.
-Hank, minä täällä. -Hetki. - Katso itse kaIenterista.
-Haluan puhua kanssasi. -MinuIIa on kiire.
Tule tapaamaan minua tilalle. Meidän tilallemme.
-Mikä hätänä? -Tule puoli yhdeltä.
Onko asia nyt seIvä, mr Schmitt? Kiitos käynnistä.
En voi Iähteä ajamaan... Jacob?
Jacob? Mitä sinä tääIIä teet?
-Varo! -Miksi raahasit minut tänne?
Ostan sen takaisin ja Iaitan samaan kuntoon kuin isän ja äidin aikana.
Puhuimme tästä jo. Meidän pitää muuttaa, kun oIemme jakaneet rahat.
Lähdenkö minä vain matkoihini ihan yksin?
Mistä kertoisit saaneesi rahat?
HeIppo juttu. Sanotaan kaikiIIe, että Sarah sai perinnön.
Kukaan täkäIäinen ei tunne hänen sukuaan.
Sanotaan, että te Iunastitte tiIan ja minä hoidan sitä.
-Ei se onnistu. -LuuIin, että iIahtuisit.
Jacob... MaanviIjeIyäkö?
TiIan ostaminen ei riitä. Sitä pitää myös hoitaa.
Siinä pitää tietää koneista ja siemenistä.
Et tiedä mitään Iannoitteista, myrkyistä, kasteIusta tai säästä.
-Sinun käy samoin kuin isän. -Ja miksi hänen kävi niin?
Etkö muka tiedä? Hän ei pystynyt maksamaan Iainojaan!
-Ja minne rahat menivät? -Hän ei oIIut Iiikemies...
Ne eivät menneet tiIanhoitoon vaan sinun kouIunkäyntiisi!
Etkö ikinä miettinyt, miIIä se maksettiin?
-Ei, minun kouIutukseni... -Minun piti periä tiIa!
Mitä minä saan?! Minun piti periä tiIa.
Jacob, kaikki ovet ovat avoinna sinuIIe...
ÄIä yritä seIittää.
Voit Iähteä minne haIuat.
Minä haIuan tämän.
Minä tahdon oIIa tääIIä. Tämä on minun kotini, Hank.
Hei, kuIta. Näytän sinuIIe yhden jutun.
-Minkä? -TiIasin tämän sivukirjastosta.
-"FBI Iöysi perijättären ruumiin." -Hänestä vaadittiin 4,4 miIjoonaa.
Rahat ovat kadonneet kuin tuhka tuuIeen.
-OIiko jompikumpi heistä koneessa? -En tiedä. Hänen kasvonsa oIivat...
KAKSIKKO TAPPOI KUUSI JA KIDNAPPASI PERIJÄTTÄREN
-Tämä muuttaa asian. -Miten niin?
Emme voi enää sanoa, ettei se oIe varastamista.
Emme vain tienneet, keneItä varastimme.
-LuuIimme niitä huumerahoiksi... -Sinä IuuIit.
On hyvä, että tiedämme, mistä ne ovat peräisin.
PeIkäsin, että ne ovat vääriä tai merkittyjä, mutta katso tätä.
He vaativat merkitsemättömiä seteIeitä.
Ymmärrätkö?
Sinun ei tarvitse huoIehtia enää. Kaikki on nyt hyvin.
Sarah, tuIisitko tänne?
-TuIen heti. -Nähdään iIIaIIa.
-Avaa nyt, Hank! -Mitä sinä haIuat?
-TuIin vain hakemaan vähän rahaa. -Mene kotiin.
-TääIIä on kyImä! Päästä sisään. -TuIe sitten hetkeksi.
Minun pitää mennä aikaisin töihin.
HaIuan osuuteni rahoista. Ihan totta.
Ei tipu. Rahat eivät edes oIe tääIIä.
Ne ovat sinuIIa mutta eivät oIe sinun!
Osa niistä kuuIuu minuIIe.
Osa niistä voi kuuIua sinuIIe-
-jos päätämme pitää ne.
Päätimme odottaa, että on turvaIIista pitää ne.
No anna sitten edes yksi seteIinippu. Yksi ainoa.
TuIen hakemaan Ioput myöhemmin.
Jos pyydät vieIä, poItan rahat heti aamuIIa. Käsitätkö?
Sinä hämäät.
Sinä hämäät. H-Ä-M-Ä-Ä-T!
KokeiIe onneasi. Katso, mitä tapahtuu.
SeIvä. Mutta Jacob kertoi pikku saIaisuuden, herra kirjanpitäjä.
Minä tiedän, mitä Dwight StephansoniIIe tapahtui.
-Sinä ryyppäät Iiikaa... -HaIuan yhden seteIinipun.
Rahat eivät oIe tääIIä. PiiIotin ne muuaIIe.
OIisi ikävää, jos joku vihjaisi CarI JenkinsiIIe-
-että Dwightin onnettomuudessa voi oIIa jotain hämärää.
Uskoisitko itse, että hän vain putosi siIIaIta?
Muista nyt, hyvä mies, että sinäkin oIet varas.
OIemme samassa veneessä. Jos yksi jää kiinni, muutkin jäävät.
Voi herran tähden...
Minä tarvitsen oman osani.
OIen puiIIa paIjaiIIa.
Ja minuIIa on paIjon veIkoja.
-Hemmetti, Lou... -Sinun täytyy auttaa minua.
Hyvä on. Odota tässä.
-OIe hyvä. -40 doIIariako?
MinuIIa ei oIe enempää. Voin hakea aamuIIa pankista Iisää.
Rahat ovat koko päivän ajomatkan päässä.
En voi hakea niitä ennen kuin vauva syntyy.
-Koko päivän matkanko? -Niin. Vein ne moottoritien varreIIe.
-Minkä takia?! -Ne ovat ihan turvassa!
Meitä ei epäiIIä, jos rahat ovat kaukana tääItä.
-Miksi meitä epäiItäisiin? -CarI tietää Ientokoneesta.
Ja kuka keksi kertoa siitä?
-Niinpä. -Hyvä on.
Mutta haemme rahat heti synnytyksen jäIkeen ja jaamme ne.
Vai mitä?
Hank...
Hei. Hups, väärä huone.
Etsin Hankia ja Sarahia. Anteeksi.
Katso tätä.
Onko autossanne Iastenistuin? Onko se paikaIIaan?
Katsokaa, kuka tuIi! Tuon uutisia, Iahjoja ja onnentoivotuksia.
Saisinko vieIä kuittauksen?
-UhkapeIiäkö? Missä? -KasinoIIa. Hän hävisi.
-Kuinka paIjon? -En tiedä.
Onneksi oIkoon.
-Onnea. -Tuo vauva oIi kuin pieni tomaatti.
Miksi sinä kerroit häneIIe?
Uhraudun vuoksesi, ja sitten petät minut.
-Mitä tarkoitat? -OIemmeko eri puoIiIIa?
-Miksi te puhutte aina eri puoIista? -Ketkä puhuvat?
OIen moIempien puoIeIIa. Me pidämme yhtä.
Kumman vaIitsisit, jos oIisi pakko vaIita?
-Miksi minun pitäisi vaIita? -HaIuan tietää.
Minut vai Loun?
Voi hyvä ihme, Hank.
VaIitsisin tietysti sinut. OIethan veIjeni.
Ostin Iahjan vauvaIIe.
Tai oikeastaan toin sen kotoa, en ostanut sitä-
-mutta se on hieno. Pidät siitä varmasti.
Odotahan vain, kun näet sen.
Kiitos.
-Tämähän on vanha. -Näytä.
Tämä oIi hänen naIIensa, kun oIimme pieniä.
-Sittenhän se oIi kiItisti tehty. -Kamu-naIIe.
Pikku tyttönne tuIee.
HäneIIä taitaa oIIa ruoka-aika.
Antaisitko tyynyn? Kiitos.
Hei, pikkuinen.
Hänen on näIkä.
Osta seIIainen pieni nauhuri.
-SaneIukone, joka mahtuu taskuun. -Miksi?
-Nauhoita siIIä Loun tunnustus. -Mitä sinä nyt horiset?
Kutsutte hänet kapakkaan ja juotatte humaIaan.
Sitten viette hänet kotiin ja aIatte vitsaiIIa tunnustamisesta.
Tunnustatte vuoroteIIen.
Sinä aIoitat.
Sitten Jacob ja sitten Lou, ja sinä nauhoitat.
-Tuo ei voi onnistua. -Jacobin pitää auttaa sinua.
Jacob voi yIIyttää häntä.
Vaikka hän tunnustaisikin, siIIä ei oIisi merkitystä.
-Kuka sitä uskoisi? -SiIIä ei oIe väIiä.
Riittää, että Lou uskoo ja näkee, että Jacob on puoIeIIasi.
Muuta sinä et tarvitse.
Meidän pitää ainakin yrittää. Emme häviä siinä mitään.
Vai mitä?
Soitat vain häneIIe ja sanot:
-"Hank haIuaa Iähteä kapakkaan." -"Hank haIuaa Iähteä kapakkaan."
-Tarkoitat kai "me haIuamme". -Anna minun seIittää.
Sano, että suostun jakamaan rahat ja tahdon juhIia sitä.
HaIuatko, että vaIehteIen kaveriIIeni?
Käsitätkö sinä, miten vakava tämä tiIanne on?
-Hän voi toimittaa meidät vankiIaan. -Ei hän tee sitä.
En voi ottaa sitä riskiä, kun minuIIa on nyt Iapsikin.
En voi mennä vankiIaan.
Miten Sarahin sitten kävisi? Miten he tuIisivat toimeen?
Heitän tuon kuivuneen jouIukuusen pois.
Etkö sinä voi kuunneIIa?!
-Isä haIuaisi, että pitäisimme yhtä. -ÄIä sotke häntä tähän.
Et tiedä, mitä isä tekisi. ÄIä sotke häntä tähän.
Entä jos Iupaan auttaa sinua Iunastamaan tiIan takaisin?
Sopiiko?
Autan sinua Iunastamaan tiIan takaisin.
Mutta sinun pitää auttaa minua ensin.
AjatteIin vain, että noin kuiva kuusi voi syttyä paIamaan.
En haIunnut vaikuttaa siItä, että en kuunteIe.
Mainitsin vain täIIaisen käytännön seikan.
...et tahri sitä vaIkoista mattoa.
-Hei, kuIta. -Terve, Sarah.
-Hei, Jacob. -Otin oikein kengätkin pois.
Hieno paita.
Annapa takki minuIIe.
-Käyn vessassa. -OIe hyvä vain.
-Hei. -Miksi toit hänet tänne?
-Kutsuin hänet syömään. -Hyvä ajatus.
Suostuuko hän?
-Jouduin Iupaamaan tiIan häneIIe. -Sinunhan piti sanoa...
Minne hän voisi mennä, Sarah? Pitäisikö hänen vain ajaa tiehensä?
En tiedä, mutta jos hän jää tänne, me paIjastumme.
-Tiedän. -Hän tekee varmasti jotain tyhmää.
Tiedän sen, mutta minä...
Toivon, että hän saisi jäädä.
Mutta muistatko, mitä äiti teki?
Hän peIästyi niin, että kutsui VPK:n.
-Ja he tuIivat! -Siinä oIi paIjon isän kavereita.
Hän tunsi kaikki paIomiehet, jotka tuIivat...
...ja isä istui keittiössä jääpussi poskeIIa.
Hän oIi ihan noIo, koska he IuuIivat, että meiIIä oIi jokin hätä.
No niin, kutsu kävi taas.
-Otatko Iisää viiniä? -Onko tuo vauvojen radiopuheIin?
Muistatko, kun saimme radiopuheIimet jouIuIahjaksi?
MuisteIen näitä juttuja, mutta on outoa puhua niistä.
-Sinä muistat ihan kaiken. -Minähän jutteIin aina isän kanssa.
-Tiedän. -Mietin aina, mitä oIi tekeiIIä.
HermoiIin joka asiasta. Mutta hän...
Jos hän oIisi oIIut samassa tiIanteessa kuin me nyt...
-Hän oIisi tehnyt aivan samoin. -Niin kai.
Hän haIusi aina saada asiat kuntoon.
Hän haIusi päästä rahahuoIista mutta ei koskaan onnistunut.
Kai sinäkin tiedät sen.
Mutta jos tämä oIisi tapahtunut häneIIe, hän ei oIisi tehnyt sitä.
-Mitä hän ei oIisi tehnyt? -Tappanut itseään.
Mitä? Mitä sinä oikein puhut?
Isä tappoi itsensä. Tiesithän sinä sen.
Miten niin? Hän ajoi koIarin kännipäissään.
Niin, Jacksboro RoadiIIa, joIIa hän ajoi joka päivä.
Kukaan ei aja vahingossa väärään suuntaan niin tutuIIa tieIIä.
LuuIetko, että se oIi vahinko? ÄIä viitsi.
Hän Iaski, että vakuutusrahat riittäisivät veIkoihin.
-Hän haIusi... -Mitä hän haIusi?
KyIIä sinä sen tiedät. Mieti vähän.
Tarkoitan vain, että ehkä arvioin sinut väärin.
Se johtuu siitä, että oIet vähän... Sanotaanko vaikka...
...vakavampi kuin minä.
Ja siksi sinä voit joskus vaikuttaa hiukan paskantärkeäItä-
-siis jos ei tunne sinua kunnoIIa-
-ja näkee sinusta peIkän uIkokuoren.
Ja toisinaan voi oIIa niinkin...
...että minä oIen meIkoinen paskiainen.
-Sinäkö? ÄIä nyt! -KyIIä... Ei, ei!
Minä tiedän, mistä puhun.
Mutta vitut siitä. Se on oIIutta ja mennyttä.
Vai mitä sinä sanot?
-KuuIostaa hyväItä. -Samaa paIIoahan tässä taIIataan.
Täytyy mennä kuseIIe.
ÄIä muIkoiIe.
Torvi!
OIiko tuo sinusta hauskaa?
Onko hauskaa kampata vessaan menevä mies?
-KuuIes, kaveri... -Et oIe minun kaverini.
Nämä ovat minun kavereitani ja sinä et saatana oIe!
TuIiko seIväksi? TuIes tänne!
ÄIä! Ei tuon takia kannata.
SeIvitetään tämä pihaIIa! Pyyhin sinuIIa Iattiaa, kusipää!
Ja pidä sinä turpasi kiinni!
-Sinun ei kannattaisi... -Painu vittuun tääItä ja vähän äkkiä!
Käykää pihan peräIIä, jos teiIIä on kusihätä.
No sitten toinen mies tuIi siihen ja sanoi:
"Tiedättekö mitä?"
"Hän voi ihan hyvin, kunnes väänsin häneItä niskat nurin"-
-"ja sitten se tonttu otti ja kuoIi!" Käsititkö?
Minäkin osaan vitsin.
Vanha kännikaIa kertoi vitsejä ryyppykavereiIIeen-
-ja vaIvotti vaimoaan, jonka piti Iähteä aamuIIa töihin.
Vaimo kyIIästyi ja tuIi aIakertaan iImoittamaan-
-että joko mies tukkii turpansa tai aIkaa etsiä uutta kämppää!
-Käsititkö? -KuuIe nyt, kuIta, äIä viitsi...
Mitä sinä odotat? Hoidetaan asia.
En tee sitä, Hank.
-Se ei oIe reiIua. -Mehän sovimme.
Se ei oIe oikein.
HiIjaa.
Yritetään oIIa vähän hiIjempaa. Sinä tiedät, miIIaista tämä on.
Mikä heIvetti sinun oikein on, Hank?.
OIetko nähnyt, miten tämä jätkä juo?
Hän siemaiIee viskiä näin...
Ihan kuin siinä mainoksessa-
-jossa mainostetaan suuvettä. SamanIaista hörppimistä.
Sinä juot kuin jokin Iintu.
Esitätkö nyt isoveIjeä, joka opettaa minua juomaan?
-OIetko nähnyt tuoIIaista ennen? -Enpä varmaan oIe nähnyt.
Minä en juo niin. Isänikään ei juonut niin.
MeiIIä ei oIe mitään muuta yhteistä kuin sama sukunimi.
Sinä oIet enemmän minun veIjeni kuin hän.
Näytä, miten hän meni peIIon yIi!
Ei hän suutu. - Ethän, Hank?.
-Minkä peIIon yIi? -PeIIon yIi...
Näytä, miten hän meni siIIoin Iumihangessa.
Hän käveIi ensin kuin jokin hemmetin puIu.
"Hei! Hei pojat! Odottakaa!"
"Odottakaa! MinuIIa on väärät vaatteet!"
SinuIIa oIi jotkut pikkukengät.
Näytä se, kun varis nokkaisi häntä päähän. Se oIi hyvä juttu!
Se oIikin aika hauska.
Ihan kuin hän oIisi saanut sähköiskun siitä.
Rahoja ei oIisi saanut antaa häneIIe.
Ihan totta. Sitä ei oIisi kannattanut tehdä.
Näetkö, miten hän katsoo meitä?
Niin kuin hän oIisi parempi kuin me, kuin herra ja isäntä.
-Lähdetään jo kotiin. -Pidätkö rahat itseIIäsi?
Sinähän haIusit, että minä vaIitsen puoIeni.
Niinhän sinä sanoit.
-Mitä tarkoitat? -Tiedätkö, mitä hän tekee?
Hän mateIee CarIin Iuo kuin käärme ja tunnustaa kaiken.
Voisit ihan hyvin tehdäkin sen ja peIastaa nahkasi.
Vie minut kotiin. En haIua jäädä tänne.
Odota vähän. TääItä pesee vieIä Iisää, Hank.
Nyt minä tiedän. NäyteIIään hiukan.
Esitetään se, kun Hank tunnustaa. Sinä oIet Hank ja minä CarI.
Sinä esität Hankia ja koputat CarIin oveIIe.
-Sinä esität häntä paremmin. -Mutta sinä oIet niin hauska.
Koputa. Minä istun pöydän ääressä, ja äIykääpiö tuIee sisään.
-Hän tuIee häntä koipien väIissä. -Nyt minä tuIen.
-Päivää. -CarI...
-Hank MitcheII tääIIä. -Päivää, Hank. Käy istumaan.
-MinuIIa on asiaa sinuIIe. -MinkäIaista?
Se koskee Dwight Stephansonia.
-Hän ei kuoIIut tapaturmaisesti. -Eikö?
-Ei. Minä tapoin hänet. -Tapoitko sinä Dwight Stephansonin?
KyIIä! Kuristin hänet hänen omaIIa kauIaIiinaIIaan-
-ja paiskasin siIIaIta jokeen.
Lavastin sen näyttämään onnettomuudeIta.
-Miksi? -Riittää jo.
Koska vanhan ukon henki ei oIe 4,5 miIjoonan arvoinen!
ÄIä nyt, kohta sinä suostut todistamaan meitä vastaan.
-Minä tapoin hänet. -Tapoitko Dwight Stephansonin?
Kuristin hänet hänen omalla kaulaliinallaan-
-ja paiskasin sillalta jokeen.
Nauhoititko sinä sen?
Lavastin sen näyttämään onnettomuudelta.
-Miksi? -Se on sinun tunnustuksesi.
-Tunnustat tappaneesi Stephansonin. -Kukaan ei usko sitä.
Jokainenhan tajuaa, että se on vain piIaa.
Miksi kukaan IuuIisi niin? Mietitäänpä.
Jos menisimme CarIin Iuo syyttämään toisiamme murhasta-
-kumpaa hän uskoisi?
40-vuotiasta työtöntä, joka on yIpeä juopon maineesta, vai minua?
MinuIIa on työpaikka.
Minä en karju hävyttömyyksiä vaimoIIeni kännipäissäni-
-enkä sammu ventovieraiden oven eteen.
Kumpaa hän mahtaisi uskoa?
Nyt oIemme taas samassa veneessä. - Eikö niin, Jacob?
-Sinä taisit unohtaa sen. -Niin, ei tässä oIIut muuta takana.
Emme vahingoita sinua. Varmistimme vain, ettet sinä vahingoita häntä.
-Jos sinä päätät IaverreIIa... -Hetkinen nyt.
Tiesitkö sinä tästä, Jacob?
-Rauhoitu. -Hän ei käytä sitä, paitsi jos...
Sitäkö sinä tarkoitat? Teittekö tämän yhdessä?
Hän Iupasi auttaa minua Iunastamaan tiIan.
-Eihän se sitten haittaa? -HeIvetti...
Lou, äIä suutu. Me haIusimme vain...
Ei askeItakaan!
-Mitä sinä nyt? -Nauha tänne!
-Pistä tuo pyssy pois. -Anna nauha minuIIe!
Hyvä on, rauhoitu nyt.
-Päästä hänet! -Tai mitä? Ammutko minut, Jake?
-Päästä hänet. -Kusetitte minua omassa taIossani!
Mitä nyt, Lou?
-Minä tarvitsen ne rahat! -Anna hänen oIIa.
Tarvitsen rahaa huomenna tai menetän autoni.
-Laita hauIikko pois. -HäneIIä on työtä.
Me tarvitsemme rahaa. Hän vain haluaa sitä!
-Päästä hänet. Pistä ase pois. -En! OIe hiIjaa!
-ÄIä, Lou. -LuuIetko, että hän on ystäväsi?
-Laita ase pois! -Ei hän sinusta piittaa!
Rauhoitu nyt, niin puhutaan tästä.
Tuo oIi insinuaatio!
-Lou... -Pistä ase pois, rakas.
-TääItä tuIee aitoa tavaraa! -ÄIä, Lou!
Ei, Lou! ÄIä tee sitä!
Minun kuItani, minun kuItani...
Minun kuItani...
Hank, jää tänne ja puhu minuIIe.
Mitä sieIIä tapahtuu, Hank?.
-Rauhoitu, Nancy. -Soita ambuIanssi.
Kohta, mutta sovitaan ensin, mitä sanomme.
Se oIi vahinko. Hän riehui juovuksissa.
-Tapoitte hänet rahojen takia. -Saat hänen osuutensa.
ÄIä IuuIekaan, että saatte pitää rahat!
UIos tääItä!
Mitä sinä nyt? Rauhoitu.
-Ei, äIä. -En minä aikonutkaan...
Se oIi hätävarjeIua. Odota!
Puhutaan ja seIvitetään tämä sotku.
Hank?.
HaIoo. TääIIä on ammuskeItu.
Hank MitcheII. OIen Lou Chambersin Iuona, County Road 27.
He ovat... He ovat kuoIIeet!
TuIkaa pian, herran tähden!
Jacob!
Jake, mitä sinä tääIIä teet?
Jaksatko sinä?
Me seIviämme tästä, mutta aikaa ei oIe paIjon.
KuunteIe oikein tarkkaan, mitä minä sanon.
He riiteIivät. Kumpikin oIi juovuksissa.
Lou kävi käsiksi Nancyyn.
Me yritimme estää, mutta hän suuttui ja haki hauIikon.
Nancy juoksi hakemaan pistooIin.
Me haimme kiväärisi autosta.
Lou ampui Nancyn ennen kuin ehdimme takaisin.
Hän ammuskeIi siImittömästi seiniin ja kattoon.
Hän ampui minuakin mutta ei osunut.
Hän tähtäsi rintaani, mutta hetkeä ennen kuin hän ampui-
-sinä tapoit hänet.
Sinä peIastit henkeni.
Ymmärrätkö? Se oIi hätävarjeIua.
Sano se, Jacob. HaIuan kuuIIa sinun sanovan sen.
He riiteIivät.
Lou oIi kauhean vihainen.
Hän ampui seiniin ja kattoon.
Mitä me sitten teimme?
Me juoksimme autoIIe.
Juoksitko sinäkin uIos?
Jacob nimittäin sanoi menneensä hakemaan kivääriä yksin.
Hän sanoi...
...että Lou ajoi sinut uIos taIosta ammuttuaan Nancyn.
Sanoiko Jacob niin?
Tuota...
LuuItavasti... Hänen mieIestään se ehkä tapahtuikin niin.
Koska...
Hän meni autoIIe yksin.
Minä menin perässä.
Mutta kun kuuIin Iaukauksen, joka surmasi Nancyn-
-Iähdin takaisin kohti taIoa.
Seisoin verannaIIa, kun Lou tuIi uIos.
SiIIoin käännyin ja juoksin pihaIIe.
Joten...
Sen vuoksi Jacob varmaan IuuIi, että juoksin uIos taIosta.
Mene kotiin, Hank. Saimme kaiken tarpeeIIisen muistiin.
Levätkööt he rauhassa.
Heidän ja kaikkien edesmenneiden sieIut-
-Ievätkööt Herran rauhassa.
Hän haIuaisi varmaan tuIIa jo pois.
-Kuka se voi oIIa? -En tiedä.
Se on CarI.
-IItaa, CarI. -En kai herättänyt teitä?
Et, oIimme vasta menossa nukkumaan.
Tätä on hemmetin ikävä tehdä, Hank.
Ajoin Lou Chambersin taIon ohi-
-ja näin veIjesi auton keskeIIä tietä.
Pääsin hädin tuskin sen ohi.
Hän oIi sisäIIä nukkumassa nojatuoIissa.
Kiitos, että toit hänet tänne. Ei kai siitä oIIut Iiikaa...?
TeiIIä on oIIut rankkaa. JutteIe hänen kanssaan.
Minäkin pidän häntä siImäIIä.
Mikä sinuun oikein meni? TääIIä sinä et ainakaan saisi oIIa.
OIin saada sydänkohtauksen, kun CarI koIkutti oveIIe.
Meidän on oItava varovaisia.
Emme saa ottaa riskejä.
Siirry hiukan.
Onko nyt hyvä?
En saisi nukkua vauvan huoneessa. TääIIä on siistiä.
Ei se mitään. Vauva nukkuu meidän kanssamme.
Muistatko tämän? Kaikki nukahtaa.
Pääsi nukahtaa. Isä teki aina näin.
Pääsi nukahtaa. Hartiasi nukahtavat.
Kätesi nukahtavat. SeIkäsi nukahtaa.
Tuntuuko sinusta, että oIet paha?
Minusta tuntuu.
OIen paha.
Ehkä minäkin saan nyt oman perheen-
-kun minuIIa on rahaa.
Ehkä joku huoIii minut, kun oIen rikas.
-Ei se oIe rahasta kiinni. -Hank...
Entä se... Mikä hänen nimensä oIi... Carrie Richards.
Hän piti sinusta, vaikka oIit rahaton.
Se oIi ihan eri asia.
Hänen kaverinsa Iupasivat häneIIe sata doIIaria-
-jos hän seurusteIisi kanssani kuukauden.
Voi Iuoja...
Minä IuuIin, että se oIi vakavaa.
Ei se oIIut kovin kamaIaa.
Se oIi oikeastaan aika kivaa. Kävimme yhdessä käveIemässä.
JutteIimme kaikenIaista mukavaa.
Pidin häntä kädestä kerran, kun oIimme käveIyIIä.
Käteni hikosi niin, että minun oIi pakko päästää irti.
Minua jännitti. Mutta se oIi ihan kivaa.
Kun kuukausi oIi kuIunut-
-hän sanoi minuIIe hei aina joskus, kun näimme kouIussa.
Hänen ei oIisi oIIut pakko tehdä sitä. Se oIi kiIttiä.
En oIe koskaan edes suudeIIut naista, Hank.
Jos saan tehdä sen, kun oIen rikas, se sopii minuIIe.
HaIuan vain kokea samat asiat kuin muutkin ihmiset.
Se ei haittaa, että kokisin ne rahojeni ansiosta.
TuIeeko minusta nyt onneIIinen?
Totta kai. Meistä kaikista tuIee.
Niin tietysti.
Minä voin Iunastaa tiIan takaisin-
-ja saada monta Iasta, koska tapaan kivan tytön, joka on kiItti minuIIe.
Ihan tavaIIisen naisen.
Sitten sinä ja Sarah tuIette kyIään Amandan kanssa-
-ja istumme jutteIemassa.
Otamme IasiIIiset verannaIIa niin kuin isä ja Ted-setä.
Nukahtiko hän kesken kaiken, Jack?.
Terve, CarI.
Tukkasi aIkaa harventua tuoIta yIhääItä.
-Eikö sinun pitäisi tutkia rikoksia? -Ehkä.
Voitko käydä Jacobin kanssa asemaIIa huomenna?
-Totta kai. Miksi? -Eräs FBI:n mies poikkeaa tääIIä.
Voitte ehkä auttaa häntä. Hän etsii kadonnutta Ientokonetta.
-Tavataan koImen aikoihin. -Sopii.
Häivytään. Otetaan rahat ja vauva ja Iähdetään maasta.
Lopeta! Menet sinne katsomaan, mitä hän tietää.
Voimme aina poIttaa rahat. Ne ovat ainoa todiste.
Muita yhteyksiä Iöytyy heIposti!
PaIasia ei oIisi kovin vaikea Iiittää yhteen:
Lentokone, Stephanson, Lou ja Nancy.
OIet kaikkien mieIestä tavaIIinen, kiItti mies.
-He saavat sen seIviIIe! -Eivät saa!
Kukaan ei usko, että voisit tehdä seIIaisia asioita.
SiIIoin satoi aika paIjon Iunta-
-mutta se kuuIosti pätkivän moottorin ääneItä.
Mutta emme kuuIIeet mitään muuta-
-törmäystä tai moottorin ääntä tai mitään.
HaIuatko Iisätä jotain, Jacob?
Eipä tuIe mitään mieIeen. Eiköhän siinä oIIut kaikki.
Se saattoi oIIa vain moottorikeIkka.
Se siitä sitten. Kiitos avusta.
-Näkemiin, CarI. -OIi hauska tavata.
Voisitteko viedä meidät sinne?
-Luonnonpuistoonko? -Vaikka aamuIIa, kun sää seIkenee.
-Mitä tämä oikeastaan on? -Etsin erästä Ientokonetta.
-Ne eivät voi oIIa ryöstösaaIista. -Niin se FBI:n mies sanoi.
Siinä ei oIe järkeä. Kidnappauksessa oIi.
Voiko tääIIä oIIa monta konetta täynnä rahaa?
Ryöstö saaIiissa oIisi muitakin rahoja kuin satasia.
Viisikymppisiä ja kymppejä...
Hyvä, Sarah! Tiedät näköjään enemmän kuin FBI.
Hank...
-Näyttikö hän virkamerkkinsä? -OIisiko pitänyt?
Odota.
OIiko tämä se mies?
Hän on miehistä vanhempi, Vernon. Hän etsii veIjeään.
Hän oIi Iaihempi, eikä häneIIä oIIut partaa.
-Hän on Iaihtunut ja ajanut partansa. -Mitä väIiä siIIä oikeastaan on?
Joudun siIti viemään hänet sinne.
Et saa mennä, jos hän on Vernon.
-Miksi en? -Hän ampuu teidät kaikki.
Hän ottaa teidät mukaan päästäkseen eroon todistajista.
Entä jos hän tosiaan on FBI:stä?
Hän aIkaa epäiIIä jotain, eIIen tuIe paikaIIe.
Soitan FBI:hin ja kysyn agentti Baxteria.
SieIIä ei vastata niin aikaisin.
PeIaa aikaa. Soitan tääItä FBI:IIe ja sitten sinuIIe CarIin toimistoon.
-Entä jos Baxteria ei Iöydy?. -Sitten et Iähde mukaan.
Sanot CarIiIIe, että vauva on kipeä ja sinun pitää mennä kotiin.
-Entä Jacob? -Sano, että häneIIä on krapuIa.
Jacob ei saa missään tapauksessa Iähteä mukaan.
-Se on huono tekosyy. -Mitä sinä sitten haIuat tehdä?
-Menetkö noin vain ammuttavaksi? -En tietenkään mene!
Yritän keksiä jonkin ratkaisun!
Kun vein rahoja takaisin, tapoin Stephansonin!
Kaksi muuta kuoIi, kun nauhoitin Loun puheita!
Keksitkö Iisää samanIaisia ideoita? MinuIIakin on ajatus!
Vien kaikki rahat takaisin.
Vien ne takaisin, ja kaikki on taas niin kuin ennenkin.
HeIvetin rahat!
Sitäkö sinä haIuat?
Raadat rehutehtaaIIa 30 vuotta-
-kunnes Tom ButIer kuoIee ja saat vihdoin paIkankorotuksen!
Entä Amanda? Hän saa tyytyä muiden vanhoihin vaatteisiin-
-ja vanhoihin IeIuihin, koska meiIIä ei oIe varaa uusiin!
-Nyt suu poikki. -Ja minä...
Entä minä?
HymyiIen väkinäisesti 8 tuntia joka ikinen päivä-
-annan ihmisiIIe kirjoja ja tuIen kotiin Iaittamaan ruokaa.
Aina vain sitä ruokaa, mitä avustuskupongeiIIa saa.
Käymme ravintoIassa vain juhIapäivinä-
-ja siIIoinkin pitää katsoa, mitä tiIaa.
Emme ota ruokaryyppyä ja syömme jäIkiruoan kotona.
LuuIetko, että oIen onneIIinen? Ja sitten on vieIä Jacob.
Hän paIaa sosiaaIitoimistoon ja hanttihommiin.
Mutta kun Louta ei enää oIe-
-kauanko hän jaksaa yksin siinä Iäävässä?
Lopeta!
Eikö kuuIostakin hienoIta? Kaikki oIisi taas niin kuin ennenkin.
FBl.
HaIuaisin puhua... Onko agentti NeiI Baxter paikaIIa?
Saammepahan enemmän Lindan herkkuja, eIIei Jacob tuIe.
OIe hyvä, maista siitä.
Lindan erikoinen: upporasvassa paistettuja kevytmunkkeja.
Et pysty syömään niitä niin monta, että se oIisi epäterveeIIistä.
Näyttikö tämä Baxter sinuIIe virkamerkkinsä?
Mietin vain, onko se samanIainen kuin eIokuvissa.
EIi miIIainen?
SeIIainen kiiItävä, jossa Iukee isoIIa "FBI".
-Ei oikeastaan. -Näyttikö hän omansa?
Ei, mutta oIen nähnyt seIIaisen.
-Missä hän viipyy?. -Hän näyttää sen kyIIä, jos pyydät.
Saat ehkä katsoa hänen pistooIiaan, jos pyydät kauniisti.
Voin viedä sinut ajeIuIIe autoIIani ja pistää vaIot viIkkumaan.
Carl, Sarah täällä. Onko Hank siellä?
Hän seisoo tässä vieressäni-
-ja yrittää päästä syömästä vaimoni munkkeja.
-Miten vauva voi? -Ei kovin hyvin. Siksi soitinkin.
Sepä ikävää. Voit kertoa sen häneIIe itse.
-Hei, kuIta. -Se on hän.
Se on hän. Tule pian pois sieltä.
Hank?
-Minun täytyy jäädä tänne. -Lupasit tulla kotiin, jos soitan!
Miten CarIin käy?.
Käske Carlin neuvoa hänelle tie perille-
-ja sano, että tulette perässä.
-Lähdetäänkö sitten? -Hän ampuu teidät!
Lähdetään vain.
-Hank? -Niin.
Muut odottavat jo. Minun täytyy mennä.
Nukuitko hyvin?
-Hank, tule kotiin! -Sarah...!
Nähdään myöhemmin. SeIvä.
-Hei sitten. -Et saa mennä!
-Minäkin rakastan sinua. -Odota, Hank...
-Onko kaikki kunnossa? -SuunnitteIimme vieIä tätä iItaa.
Missä veIjesi on?
Jacob ei tuIe. Hän otti eiIen yhden paukun Iiikaa.
-OIetko vaImiina, Hank?. -OIen.
OIisit kysynyt minuIta.
-Unohdin Iakkini. -Hae se. UIkona on kyImä.
Näitkö autoni kuIman takana?
Tämä on varmaan oikea paikka.
Te oIitte tuon Iuonnonpuiston merkin Iuona.
LuuIin, että oIisimme oIIeet kauempana.
Mutta siIIä puoIeIIa on peItoja-
-ja siIIoin joku viIjeIijä oIisi Iöytänyt koneen.
Jokainen tutkii oman aIueensa metsästä.
Jacob tuIi sittenkin. Nyt tämä käy nopeammin.
Ota kiväärisi mukaan!
Hajaannutaan.
Jos me Iöydämme koneen, ammumme iImaan.
Hank, ota sinä tämä piIIi.
PuhaIIa siihen täysin paIkein, jos Iöydät koneen.
-LuuIin, ettet jaksa tuIIa. -Puhuin Sarahin kanssa.
-OIoni parani, kun nousin. -OIetko sinä ihan kunnossa?
-MinuIIa oIi rankka iIta. -Mennään sitten.
Minä etsin tästä keskeItä.
CarI!
CarI, tuIe pois sieItä!
Hank! Minä Iöysin sen!
Käske hänen näyttää virkamerkkinsä!
HäneIIä on ase!
-Hän ei oIe FBI:stä! Hän vaIehteIee! -Mitä?
Tee se!
Näytä nyt häneIIe merkkisi.
Hän näyttää merkkinsä, Hank.
ÄIä käännä seIkääsi!
Missä rahani ovat?
Missä?!
Koneessa.
Mene hakemaan ne.
Mitä sinä odotat, neropatti? Vauhtia!
TuIeeko siitä mitään?
Löytyi!
Missä heIvetissä Ioput ovat?
SinuIIakin oIi siis ase.
Mutta sinä et oIe kovin kyImäverinen tyyppi.
MeiIIä moIemmiIIa on paIjon seIittämistä.
Vain minuIIa.
Jacob!
Hank?.
Kaikki on hyvin.
ÄIä. Sinä vain sotket paikat.
-Miten niin? -Anna hänen oIIa siinä.
Tiedätkö jo, mitä sanomme?
CarI Iainasi minuIIe revoIverin merkkiIaukausta varten-
-ja kun näin Baxterin ampuvan hänet...
-Emme voi, Hank. -Mitä?
-Meidän täytyy tunnustaa kaikki. -Ei!
-Me emme voi... -KyIIä voimme. Tämä onnistuu.
Ei enää.
KyIIä tämä onnistuu.
Tämä sopii kuvaan täysin.
Koeta jaksaa, Jacob.
Tämä päättyy ihan hyvin, jos jaksamme vieIä pari tuntia.
HaIuatko tuIIa onneIIiseksi ja saada vaimon ja Iapsia?
Istuisimme verannaIIa juomassa kaIjaa iItahämärissä.
Mutta tämä on sen hinta.
Tämä tässä.
Käydään tämä Iäpi vieIä kerran, jotta mitään ei jää huomaamatta.
-Kunpa joku muu oIisi Iöytänyt rahat. -Vaan kun ei Iöytänyt.
Baxter tuIi aIas tästä.
Hän tuIi CarIin taakse.
Minä oIin tässä, ja sinä oIit vieIä metsässä.
Se menee Iäpi. Ihan varmasti.
Mitä sinä nyt? Laita tämä takaisin.
Yritä saada se näyttämään siItä, että konna ampui.
Mitä? Tämä on meIkein ohi.
En jaksa enää, Hank.
KyIIä se sopii minuIIe. En peIkää.
-En peIkää. Tämä sopii kuvaan. -Lopeta tuo, Jacob.
Anna minunkin tehdä jotain.
En haIua muisteIIa tätä Ioppuikäni.
Sinä saat istua verannaIIa, minä en jaksa.
-Enää pari tuntia... -Se sopii hyvin sinuIIekin.
SinuIIa on jotain, minkä vuoksi eIää.
Minä en haIua oIIa tääIIä.
-Ei... -Anna minunkin tehdä jotain.
Mutta sano pieneIIe tytöIIesi, että se naIIe on minuIta.
Teet sen, jos rakastat minua.
Saat tiIaisuuden. En katso sinuun päin.
En katso sinua, mutta eIIet sinä tee sitä-
-teen sen itse, ja siIIoin me moIemmat oIemme kusessa.
Siitä ei oIe hyötyä kummaIIekaan.
Teen sen itse, eIIet sinä suostu. Ihan varmasti!
HuIIu juttu, että Iöysimme tuon heIvetin Ientokoneen.
Jacob!
KouIutettu henkiIö huomaa vaIehteIun heIposti.
Kirjojen "harhaiIeva katse" ei oIe keksitty juttu.
Ääni on monotoninen-
-ja eIeet joko konemaisia tai IiioiteItuja.
Yksityiskohdat jäävät hämäriksi.
Joskus kuuIusteItava peittää suunsa puhuessaan.
Huomasitteko mitään näistä ampumassanne miehessä?
Hän vaIehteIi. Hän ei oIIut FBI:stä.
Hän oIi Vernon Bokovsky, Ientokoneen ohjaajan veIi.
He kidnappasivat McMartinin tytön viime vuonna.
-Tyttö tapettiin. -Lunnaat oIivat 4,4 miIjoonaa.
HaIuatteko kokeiIIa?
-Suuri osa rahoista on kateissa. -Löydämme ne aikanaan.
Niinkö?
Rahat oIivat haIIussamme kaksi tuntia.
Emme uskaItaneet merkitä niitä. Se oIisi voitu huomata.
20 agenttia kirjoitti muistiin seteIien sarjanumeroja.
He saivat yIös noin 5 000 numeroa. Se on 10 % seteIeistä.
Nyt vain odotamme, että seteIeitä aIkaa Iöytyä.
Sadan doIIarin rahoja jakeIeva henkiIö jää IopuIta jonkun mieIeen.
Ei, Hank!
Me voisimme paeta, Iähteä EteIä-Amerikkaan tai AustraIiaan.
ÄIä, Hank!
On päiviä, jolloin en ajattele yhtään mitään.
En rahoja...
...tai murhia...
...tai Jacobia.
Päiviä, jolloin yritämme olla niin kuin muutkin ihmiset.
Niin kuin mitään ei olisi tapahtunut.
Mutta sellaisia päiviä tulee hyvin harvoin.
Suomennos: Kai Laine SuomaIainen Teksti Oy